Владислав Ходасевич
Балада

Превод от руски: Надя Попова, —

chitanka.info

Аз чувствам се като пребит,

умът ми тъне в тъмнина,

щом зърна оня инвалид

и бременната му жена.

Над мене ангел с лира бди,

светът е чист като стъкло,

а той сега ще запръхти

пред триковете на Шарло.

И ако има ад и рай,

възможно ли е да е прав

животът, ощетил докрай

човека с празния ръкав?

Аз чувствам се като пребит,

щом с бременната си жена

след филма оня инвалид

нозе потътри към дома.

Разпасвам твърдия колан

и с този бич, с протяжен вик

налагам ангелската сган…

И ангелите литват в миг

към окадения простор,

заплели в жиците пера.

(… О, гълъбовите ята!

Венецианската зора…)

И осмелил се най-подир

сакатия да приближа,

ръкава му докосвам аз

и реч такава му държа:

„Pardon, monsieur, все някой ден

наказан за безброй вини,

ще вра във ада, а над мен

в прохладни райски висини

вий с преданата си жена

ще пърхате сред светлина,

ще вдишвате благ фимиам;

тогава, моля ви, оттам

пуснете ми перце едно

от висините — за из път:

като снежец да кацне то

на овъглената ми гръд“.

Стои безръкият, мълчи

под свечереното небе.

А после тръгва, свел очи,

без да привдигне и бомбе.

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.